(untitled) (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Історія, 2025)
Вступ. Обґрунтовано наукову релевантність дослідження феномена народного вбрання Луганщини як вагомого чинника конструювання української національної ідентичності в умовах російської військової агресії, ескалація якої відбулася у 2014 та 2022 рр. Аргументовано деструктивний вплив окупаційних сил на культурну спадщину зазначеного регіону, що визначає нагальну потребу в документуванні та науковій інтерпретації специфіки традиційного одягу. Методи. Артикульовано застосування комплексного наукового підходу, що передбачає інтегративний аналіз опублікованих праць профільних вітчизняних науковців, первинних польових етнографічних матеріалів (зокрема наративних джерел) і фондових колекцій профільних музейних інституцій. Особливу увагу сфокусовано на вивченні корпусу вишитих сорочок Луганщини, що зберігаються в Національному музеї народної архітектури та побуту України. Застосовано описово-аналітичний, компаративний та історико-етнографічний методи з метою ідентифікації регіональної специфіки та загальноукраїнських типологічних ознак народного вбрання. Результати. Представлено систематизований аналіз кількісних і якісних характеристик колекції вишитих сорочок Луганщини, репрезентованої у зібранні Національного музею народної архітектури та побуту України (НМНАПУ). Здійснено виокремлення домінантних рис крою, орнаментальних мотивів, технік вишивки, колористику жіночих і чоловічих сорочок на основі експонатів НМНАПУ. Охарактеризовано колористичну палітру, локалізацію вишивальних елементів на структурних частинах одягу та зафіксовано спектр застосовуваних швів. Встановлено кореляцію локальних слобожанських традицій з елементами, властивими іншим етнокультурним регіонам України, зокрема Київщині, Полтавщині та Чернігівщині, що є відображенням міграційних процесів. Висновки. Резюмовано значущість народного вбрання Луганщини як невід’ємної складової національної культурної спадщини та важливого ідентифікаційного маркера регіону. Акцентовано імперативність його збереження та подальшого наукового студіювання, особливо в умовах деструкції культурних цінностей на тимчасово окупованих територіях. Сформульовано висновок щодо автохтонності та водночас інтегрованості традиційного одягу Луганщини в загальноукраїнський культурний континуум.